Kaptajnens log, stjernedato 43779,3.
Enterprise skal udforske Hayashi-systemet nøje.
Selv om det bliver kedeligt, er det første skridt mod en kolonisering.
Ifølge sensorerne er skibet Hood på vej mod os.
- Sært. Vi har ikke fået besked. - De lader til at have travlt.
Kaptajn DeSoto kalder os på en sikker kanal.
Op på skærmen.
- Undskyld, jeg sniger mig ind på dig. - Hvorfor gav du os ikke besked?
Man ved aldrig, hvem der lytter. Og det her holder dig på mærkerne.
Will, er du ved at blive blød på den der luksusliner?
Hvordan går det, gamle ven?
I galakseklasse-skibe f år lov at komme så langt ud.
Jeg f år kun lov at hoppe fra rumbase til rumbase.
- Men ikke i dag. - Nej. Ikke i dag.
I f år nye ordrer. Der skal bruges de absolut dygtigste folk. Det er jer.
Hvorfor sendte de ikke ordren gennem underrummet?
Romulanerne måtte ikke lytte.
Desuden har vi en passager til jer. Lidt svær at sende pr. underrum.
- Hvad er det for en passager? - En specialist. Han har ordrer med.
Han hedder Tam Elbrun.
- Fra katastrofen ved Ghorusda? - Netop. Hvad skal jeg sige...?
Jeres ordrer er at samarbejde med ham. Held og lykke. Slut.
- Hood sænker farten. - Data, kom med mig.
- Må jeg komme med og tage imod Tam? - Kender De ham?
Ja. Han var på universitetet på Betazed, da jeg læste psykologi der.
- Han var altså kollega til Dem? - Nej. Han var patient.
Rummet, den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser, dets fortsatte mission-
- for at udforske nye verdener, finde nyt liv og nye civilisationer-
- og dristigt betræde ukendte områder.
Tam er en usædvanlig dygtig telepat, selv af en betazoid at være.
Han er specialist i at optage kontakt med nye livsformer.
Han er en meget unik person, men... han er ikke, som man forventer.
- Velkommen til Enterprise. Jeg er... - Kaptajn Picard, ikke sandt?
Værsgo.
De vil vide alt om opgaven. Det hele står der. Ordrer, destination...
Dee, jeg kunne mærke, du var her. Hvordan har du haft det?
- Godt, men jeg... ...troede, jeg var på Chandra 5.
- Sir... - Hvem... Hvad er du?
Jeg er Data. En androide.
Utroligt. Jeg mærker intet. Det er, som om De slet ikke var der.
- Data... - Skynd Dem til broen med dette.
Kaptajnen vil bede Dem udføre ordren. Gennemgang om ti minutter. Korrekt?
Førsteofficer, mød Data på broen. Han har vores ordrer og en ny kurs.
Saml besætningen til en gennemgang om 15 minutter. Slut.
- Elbrun, vil De... ...se mit værelse? Nej.
Jeg vil have gennemgangen overstået og så være i fred, til jeg behøves.
Jeg har hørt om Ghorusda. Der døde 40 mennesker?
47. Inklusive Adelphis kaptajn og to af mine venner fra akademiet.
Det gør mig ondt.
- Hvad var det, der skete? - Det var en første kontakt.
Ghorusdansk kultur er så anderledes, at man sendte en specialist dertil.
Og det var Tam Elbrun. Var det, der skete, hans fejl?
Ikke direkte. Darson var skødesløs med ghorusdanernes kulturelle tabuer.
Hvorfor advarede Elbrun ikke Darson? Kunne han ikke mærke fjendtligheden?
Vi skal til Beta Stromgren-systemet. Vi følger sonden Vega 9's vej.
- 23 parsec længere væk end nogen før. - Ja. Sonden har åbenbart opdaget...
Forbløffende...
Vi skal tage til denne stjerne.
Ifølge forskerne har den indtil nu-
- både udvidet sig og er kollapset og vil snart blive en supernova.
Men sonden, som Stjerneflåden sendte, har opdaget noget andet...
Spild nu ikke tiden, Data.
De kalder den "metalvæsnet". Sonden fandt den i kredsløb om Stromgren.
- Den ligner en slags skib. - Dens energikilde er ukendt.
Forskerne tror, det er et skib. De er sikre på, det er levende.
Levende? Hvordan det?
- Kybernetisk organisme, som borgerne. - Nej, nej. Se.
Det er et organisk væsen, som fødes i rummet og lever blandt stjernerne.
Ingen ved, hvor den kommer fra eller hvorfor den er her.
Men vi skal møde den og tale med den. Jeg skal tale med den.
- Har man prøvet at... - Kontakte den via radio? Går ikke.
Metalvæsnet er for anderledes. Direkte mental kontakt er eneste håb.
Vi kan gøre utrolige opdagelser, men hvorfor haster det sådan?
- Romulanerne. - Pokkers. Dem glemte jeg.
De påstår, at denne sektor tilhører dem.
- Det siger de om alt, de ser. - De aflæser alle vores sonder.
Så sender de sikkert et skib for at undersøge metalvæsnet.
Nej. De sender faktisk to.
Det stemmer. Rumbase 123 har opdaget to skibe på vej hertil.
De er ikke lige så hurtige som vi. Derfor har vi en vis fordel.
Så er det altså et kapløb? En fremmed intelligens...
En ny livsform, hvis teknologi overgår både romulanernes og vores.
Romulanerne vil sikkert gøre alt for at kunne studere dette væsen.
Det vil sige "dissekere".
Data, De er ekspert i exobiologi. Jeg overlader ledelsen til Dem.
- Udmærket. - Mødet er hævet.
Data, du er åbenbart hjernen i denne forsamling.
Jeg beder Dem samarbejde med Data for at undgå, at noget glemmes.
Et eventuelt møde med romulanerne er næppe uvigtigt, og alligevel...
Ja, ja. Jeg skulle have nævnt dem tidligere, men jeg var distraheret.
Det var jeg ikke på Ghorusda. Havde Darson lyttet, var ingen døde.
Ikke det? Jeg er ligeglad med, om I tror på det eller ej.
Kaptajnens log: Er på warphastighed, men alligevel flere dage fra væsnet-
- kaldet metalvæsnet.
Jeg bekymrer mig for Tam Elbrun. Han siges at være nødvendig her.
Selv synes jeg, at han virker ustabil.
Han er meget ESP-følsom. Han er en slags vidunderbarn.
Vidunderbarn? På hvilken måde?
De fleste betazoider udvikler telepati i teenageårene.
- Fødes I ikke med den evne? - Nej. Men af ukendte årsager...
...er nogle anderledes fra fødslen. - På hvilken måde?
- De fødes med telepatien slået til. - De fleste får aldrig et normalt liv.
Andres tanker og følelser må være overvældende, især for et barn.
Og smertelige. Ved særlig træning kunne Tam tilpasse sig lidt...
...men han har visse problemer. - Han har været indlagt, sagde De?
Ja, på grund af stress.
Hvorfor er der nogen, der kan klare sådan noget, mens andre bukker under?
Han har klart gjort mere end at klare den. Han er "den uundværlige".
En specialist i at kommunikere med ukendte livsformer.
Jo mere ukendt livsformen er, desto bedre kan han lide det.
Han synes at tage flere og flere jobs, hvor han slipper for mennesker.
Jeg opfanger et mærkeligt ekko på navigationssensorerne.
Der er noget derude, der følger os og tilpasser sig vores hastighed.
Noget, som ikke giver fuldt udslag på vore instrumenter.
Ingen naturfænomener bevæger sig med warpfart. Der er to muligheder.
Enten er der fejl i sensorerne, eller det er et sløret skib.
- Der er intet galt med sensorerne. - Nej, det er der ikke.
Er det et sløret romulansk skib, burde vi slet ikke kunne se dem.
Måske bruger de så meget energi på noget andet, at de ikke kan sløres.
- Kun romulanerne ved, på hvad. - Hold øje med, hvor ekkoet er.
Begynder det at ændre opførsel, går De til gult beredskab.
Kom ind.
Hvordan går det i de levendes land?
Jeg tænkte, du måske var ensom. Du ser jo kun Data.
Ensom? Jeg kan høre alt det, alle på skibet tænker.
- Ingen på nær dig savner mig vist... - Hvorfor ønske, at de skal afsky dig?
Fordi jeg ikke er så rar.
Okay... Fordi de skræmmer mig.
For mange bevidstheder. Jeg kan ikke lukke dem ude. Har aldrig kunnet det.
Alt det de elsker, hader, frygter, behøver...
Det er som et tidevand uden ebbe. Jeg drukner næsten i det.
- Jeg kan godt huske det. - Du forstod, hvordan jeg havde det.
Jeg kan se, du har fundet et sted, du passer ind. Folk at holde af.
Og du søger stadig.
Og så er der Ghorusda.
Jeg tvivler rigeligt på mig selv, uden Riker og Picards medvirken.
Hvad skete der dér? Hvad skete der med dig, mener jeg?
Jeg begyndte at se det for meget fra ghorusdanernes synsvinkel. Det sker.
Jeg ville gøre alle tilfredse.
Min advarsel til Darson kunne have været mere kraftig.
Og efter det flygtede du?
Sidste oplysning var, at du var den eneste fra Forbundet på Chandra 5.
Hvor er de vidunderlige væsner, chandranerne.
Deres bevidstheder er langsomme.
De har et tre dage langt ritual til at sige "goddag". Et fredeligt folk.
- Til forskel fra menneskene? - Bortset fra din ven, Data.
Jeg kan godt lide ham. Han... giver hvile.
- Din mening om Data er nok unik. - Ja...
At være nødt til at lære nogen at kende for en gangs skyld, er rart.
At tale med dem i stedet for at få det hele ind i hovedet på en gang.
Du accepterede denne opgave. Du kunne være blevet på Chandra 5.
- Du kom frivilligt til vores skib. - Jeg kunne ikke afslå. Tænk dig om.
En intelligens, der svømmer nøgen gennem rummet, som en fisk i havet.
Totalt fremmed, mystisk. Slet ikke som vi.
Meget gammel. Og ensom.
Frygtelig ensom, så frygtelig længe.
Hvordan kan du vide det?
Tam?
- Du har kontakt med metalvæsnet. - Nej.
Jo, det har jeg vel. En smule. Men på et ubevidst niveau.
Vi er på flere lysårs afstand. Det er umuligt, selv for dig.
Umulig for mig, men måske ikke for metalvæsnet.
Vi er ved Beta Stromgren og regner med at nå metalvæsnet om 18 minutter.
Der er dog problemer. Stjernen bliver til en supernova om nogle dage.
Vi får oplysninger fra Vegasonden. Også billeder.
Vis dem på skærmen.
Forstør.
Fantastisk.
- Computer, find Tam Elbrun. - I elevator et, på vej til broen.
Selvfølgelig...
Sensorerne viser ioniserede partikler fra genstanden, der forfølger os.
Gult beredskab. Op på skærmen.
- Romulanere. De armerer deres våben. - Rødt beredskab.
Armér foton-torpedoerne, Worf. Enterprise var jo hurtigere end dem?
- Det er vi, men... - Det er ikke jer, de vil tale med.
Romulanerne har passeret os. Skjoldene har tabt 70 procent.
Deres angreb mod os var kun for at sinke os.
Romulanerne synes at ville kontakte metalvæsnet først, for enhver pris.
De presser deres krigsskib ud over dets formåen.
- Deres warpspoler kan ikke repareres. - De indhentede os, men må blive her.
- Enkeltbillet. - Et skib til er to dage efter os.
Data har ret. Dette skib skulle komme først for enhver pris.
- Fik De alt dette at vide telepatisk? - Fra romulanernes kaptajns sind.
Udmærket. Crusher, fuldt stop. La Forge.
- Hvornår har vi fuld skjoldkraft? - Jeg arbejder på sagen.
Computer, før energien over til den indre deflektor.
Kan ikke imødekommes. Dette ville overskride sikkerhedsgrænsen.
Skråt op med den. Annullér. Kode: La Forge Theta 2997.
- Overfører energien. - Hold øje med netbalancen, Russel.
Nej, det er for meget. Vi må gøre det manuelt. Kalder broen.
Jeg prøver at stjæle lidt energi. Skærmene fungerer om 30 minutter.
De har ti minutter.
Hvis romulanerne vil komme først, så lad dem.
De er vanvittig, Picard. Romulanerne kan overtale metalvæsnet til at...
Det lyder ikke særlig sandsynligt. Falder De lidt ned, kan De lære...
...at det ikke altid er vigtigst at komme først.
Data, arbejdet med at samle oplysninger om væsnet skal fortsætte.
Lad Vega 9-sonden blive ved med at scanne den.
- Arbejder du tit her? - Ja.
Jeg har ændret disse instrumenter, så de er mere effektive end de andre.
Nydeligt...
- Lidt spartansk. - Spartansk?
Meget arbejdsplads, ikke meget være-plads. Du sover vel ikke?
Jeg har prøvet det, men jeg behøver ingen hvile.
Men du maler.
Væsnet har en meget mærkelig anatomi.
- På hvilken måde? - Det er udformet som et fartøj.
Miljøet er tilpasset livsformer som os.
Alligevel er der intet mandskab.
Metalvæsnet er et levende væsen, som er skabt til et bestemt formål.
Det synes jeg er interessant.
Hvorfor? Skal levende væsner have et formål?
Eller eksisterer vi kun for at være til?
- Det kan jeg ikke udtale mig om. - Det kan netop du udtale dig om.
Du tænker meget på menneskeheden. Og du er en sand forsker.
For dig er intet irrelevant. Du vil prøve alt.
- Du kunne jo ikke læse mine tanker? - Nej, men jeg tror, jeg forstår dig.
Bekymrer det dig, at jeg ikke kan læse dine tanker?
Måske er der ikke noget at læse. Kun mekanismer og algoritmer.
Måske er du bare anderledes.
Det er faktisk ingen dødssynd, selv om nogen påstår det.
Romulanerne kalder væsnet med deres version af lingua-kode.
- Indtil nu uden noget svar. - Den har jo intet til fælles med dem.
- Dem vil den selvfølgelig tale med? - Romulanerne armerer deres våben.
- Gult beredskab. Klar til undvigelse. - Uden skjolde...
Nej! Det er ikke os, de vil skyde på. Det er metalvæsnet.
- Mener De, at de vil dræbe den? - Ja, eftersom de ikke kan fange den.
- Indhent romulanerne. - Deres forspring er for stort.
- Praj dem. De må ikke... - De vil ikke høre på jer!
Fare, Gomtuu. De må ikke...
Hvor store er skaderne?
Vi ved det ikke endnu. Computeren er skadet.
De synes at have vækket metalvæsnet.
Vi har impulskraft, men warpen skal være lukket ned lidt endnu.
Hvor længe varer det at reparere alt?
- 20 timer med dobbelt skift. - Stjernen eksploderer når som helst.
Det ved jeg. Det vigtigste er at få ordnet hovedcomputeren.
- Nej, ordn skjoldene først. - Uforgængelige kredse er ødelagt.
Romulanerne bekymrer mig nu mest.
Okay, vi ordner skjoldene først. Men ikke flere overraskelser, tak.
Spørg Tam Elbrun om overraskelserne.
Det er, som om De kommer Dem fra en slags anfald.
Deres blodtryk tyder på, at De er udsat for hård stress.
- Men jeg vil overleve? - Ja da.
Godt. For jeg vil vide, hvad De gjorde.
Jeg vil vide, hvad De fik at vide af væsnet,, og jeg vil vide det nu.
Jeg... advarede den bare. Ikke andet.
Jeg har haft kontakt med den og fået et indtryk. Den hedder Gomtuu.
Den er gammel, kaptajn. Den har rejst omkring i universet i tusinder af år.
- Hvor kommer den fra? - Langt væk fra. Hinsides galaksen.
Engang var der flere millioner af dem.
Den har ikke set nogen af sine egne i tusinder af år.
Den er ensom. Den kan være den sidste af sin art.
Måske kan vi hjælpe den?
Kan De... bede den om at komme med til Forbundets område i rummet?
Eller i hvert fald få den til at tage herfra, før stjernen eksploderer?
Gomtuu ved, at stjernen eksploderer snart. Den er her for at dø.
Der skete en eksplosion i rummet.
Strålingen gennemtrængte de ydre lag. Besætningen...
Besætningen... døde.
Hvilket tab! Smerte, tomhed...
Tam! Hold op. Du fortaber dig i dette.
Det ved jeg.
Metalvæsnet har ondt og vil dø. Jeg kan ikke gøre mere herude.
Skal jeg virkelig nå den, kræves der fysisk kontakt. Jeg må om bord.
- Nej, det kan der ikke være tale om. - De stoler ikke på mig.
Nej, Tam, det gør jeg nok ikke.
Tam, da De kontaktede væsnet for at advare det...
Tænkte De da på vores fartøj?
På den fare, som væsnet kunne udsætte vores besætning for?
Eller reagerede De bare instinktivt?
Han har ret.
Jeg ved ikke, hvad der sker. Men får jeg ikke lov, mislykkes vores opgave.
Lige nu behøver I al den hjælp, I kan få, selv fra metalvæsnet.
Aktivér sensorkoblingen, Russel.
Fint, så genindlæser vi programmerne.
Godt. Computer, kør en test.
- Sensorer stadig ude af funktion. - Pokkers også!
- Kalder La Forge. Hvordan går det? - Dårligt. Alle processorer er døde.
Men jeg kan måske flytte chippen, så I får minimal scanning.
Okay, Russel. Vi vil prøve at starte sensor 32.
Er du inde? Start.
De gode nyheder er, at vi har delvis sensorkraft. Kalder broen.
Jeg får et ekko fra sensoren. Kan du se det på dit panel?
- Worf? - Et øjeblik.
Ja. Det er det andet romulanske skib. Det er på vej hertil.
- Får vi snart nogle skjolde, Geordi? - De kan ikke klare en supernova.
Data, De lader til at have god kontakt med Elbrun.
Troi, De har kendt ham i flere år. Hvor pålidelig er han?
Hans dømmekraft har nogle mangler. Han gør det, han mener er rigtigt.
- Ja, men hans dømmekraft er... ...usikker.
Presset fra alle tankerne på skibet er slemt nok.
Nu tiltrækkes han også stærkt af dette væsen. Jeg er bekymret for ham.
- På hvilken måde? - Væsnet synes at kalde på ham.
Hvis vi lader ham teleportere over, som han ønsker-
- vil vi miste ham til væsnet. Han fortaber sig.
Jeg tror også, Tams motiver er ædle. Han vil ikke handle mod os-
- eller få væsnet til at handle mod os.
Bryder Tam sammen derovre, har vi alligevel fejlet.
Mange tak, begge to.
Jeg er rådvild. Skal Tam ikke fuldføre sin opgave, nu da vi er her?
Tam Elbrun advarede metalvæsnet, som straks udslettede et fartøj.
Jeg forstår. Hvis De ikke tør sende ham alene, må jeg så ikke tage med?
- Troi forstår ham bedre. - Men han har det bedre med mig.
Det er menneskeheden, han vil væk fra. Jeg kan være kontaktmanden.
En påmindelse om hans forpligtelser over for os og for metalvæsnet.
Romulanerne har fjernet sløringen.
- Vores status? - Skjolde på 40%. Impulsmotorer.
Manuelle faserkanoner. Computermålsøgning ude af drift.
Lad os håbe, de har lyst til at snakke. Åbn prajefrekvens.
Romulanere, dette er kaptajn Jean-Luc Picard fra Enterprise.
De trænger ind på romulansk område. De skal straks tage herfra.
Vi vidste ikke, at De har gjort krav på denne sektor.
Vi er her for at forske. Vil De deltage?
Vi så, hvordan vores søsterskib blev udslettet af stjernevæsnet.
Vi har ret til at hævne os. Vi vil udslette det.
Prøver De at standse os, udsletter vi også Dem.
Kaptajnens log: Snart bliver der kamp mellem romulanerne og metalvæsnet.
Jeg er nødt til at forlade mig på Tam Elbruns telepatiske evner.
Kalder Tam Elbrun. Gå til teleport seks.
Data vil møde Dem der.
Vi har ikke længere noget valg.
Nej, nej, for meget... For meget. Jeg kan ikke...
- Kalder Enterprise. - Nej, lad være.
Gør den Dem fortræd, må vi tilbage.
Nej, det er i orden nu.
Gomtuu overførte hele sit livs erfaringer på nogle sekunder.
Kalder broen. Jeg kan ikke længere låse på dem. Der er et kraftfelt.
Det stemmer. Væsnet har et skjold, der blokerer alle vores sensorer.
Romulanernes våben er nu på fuld kraft.
Følg efter dem, Crusher. Rødt beredskab. Armér torpedoer.
Ja...
- Der er en stor sal 20 meter herfra. - Det ved jeg.
Jeg ved det hele nu. Kom.
Interessant.
Dette er kontrolcenteret, hvor Gomtuus besætning styrede skibet.
Skibet og besætningen levede i symbiose. De behøvede hinanden.
Da Gomtuu ikke skulle tage sig af nogen, mistede han sit livs formål.
- Er det livets mål? At tage sig af? - Det er det for mig.
Deanna havde ret. Jeg vil fortabe mig her.
Vi er her for at føre metalvæsnet ud af fare og melde til Stjerneflåden.
Jeg tager ikke tilbage. Jeg bliver her.
- Romulanerne kalder os. - Forstyrrer De, skyder vi også Dem.
Vi vil forsvare væsnets liv. Op med skærmene.
- Væsnets energinivau øges. - Stjernens diameter mindskes stærkt.
Nu begynder det.
- Forklar det. Få dem til at forstå. - Men vores opgave...
...er at redde metalvæsnet. Det vil jeg gøre, men han redder også mig.
Hele mit liv har jeg ventet på dette. At finde fred.
Endelig er alle stemmer tavse. Nu hører jeg kun metalvæsnet.
Forstår du ikke, Data? Det er her, jeg hører hjemme.
- Stjernen eksploderer snart. - Det ved romulanerne også.
Metalvæsnets energi øges kraftigt.
- Rapport. - Fuldt stop.
Vi er blevet slynget 3,8 milliarder kilometer fra Beta Stromgren.
Hverken metalvæsnet eller romulanerne er her.
Kaptajn, kig på skærmen.
- Data... - Ja, kaptajn?
Hvad skete der derovre, Data?
Det er svært at forklare.
- Tam? - Han fandt det, han ledte efter.
Kaptajnens log: Alle vigtige systemer fungerer midlertidigt.
Vi tager til rumbase 152 for yderligere reparationer.
Vi har ikke set romulanerne igen.
Hvad angår metalvæsnets og Tam Elbruns skæbne, kan vi kun gætte.
- De ville tale med mig? - Ja.
Tams sidste ønske var, at jeg skulle forklare mandskabet hans beslutning.
Men han håbede vist, at De ville forstå.
Hvad skete der?
Jeg var vidne til noget fantastisk.
- Hver for sig var de begge så... - Sårede? Isolerede?
Ja. Men ikke længere.
Ved at forenes, er de begge blevet hele.
Sorgen er forvandlet til glæde. Ensomheden til samhørighed.
Du forstår det virkelig, Data.
Ja. Da metalvæsnet førte mig tilbage til Enterprise-
- indså jeg, at det er her, jeg hører hjemme.